Прочитай текст і виконай завдання до нього. Слів твоїх колений лід
впав у заметений слід,
в тиху засніженість діум,
в мій не розказаний сум.
На ожеледець наших доріг
лягає зажурений сніг.
З’ясуйте, скільки дієприкметників у наведеному уривкові.
Выберите один ответ:
a. жодного
b. 5
c. 3
d. 4
Очистить мой выбор
Вопрос 14
Пока нет ответа
Прочитай текст і виконай завдання до нього.
Слів твоїх колений лід
впав у заметений слід,
в тиху засніженість діум,
в мій не розказаний сум.
На ожеледець наших доріг
лягає зажурений сніг.
З’ясуйте, скільки дієприкметників активного стану у наведеному уривкові.
Выберите один ответ:
a. 4
b. жодного
c. 3
d. 5
Очистить мой выбор
Вопрос 15
Пока нет ответа
Прочитай текст і виконай завдання до нього.
Слів твоїх колений лід
впав у заметений слід,
в тиху засніженість діум,
в мій не розказаний сум.
На ожеледець наших доріг
лягає зажурений сніг.
З’ясуйте, у якому зі слів допущено орфографічну помилку.
Выберите один ответ:
a. колений
b. не розказаний
c. доріг
d. ожеледець
Людська краса найяскравіше розкривається в праці. Проходячи вулицями міста, напевно, кожен з нас хоча б інколи звертав увагу на те, як красиво людина працює. Часто в парках можна побачити художників, що малюють чий то портрет. Дивишся та дивуєшся таланту людини творця. Дійсно, людина красива у праці та прекрасне те, що вона створює. Ми іноді мимоволі звертаємо увагу на людину, яка з натхненням виконує, здавалося б, звичайну роботу. Придивіться, як працюють деякі каменярі. Швидко, злагоджено, рівно, цеглинка до цеглинки. На перший погляд може здатися, що нічого складного в такій роботі немає. Не робота, а гра. Але будь-яка справа вимагає навичок, умінь, які приходять з досвідом. І найголовніше - результат залежить від того, з яким настроєм ти виконуєш роботу. Адже і вдома, якщо тобі щось подобається, ти робиш з бажанням, задоволенням, а якщо не хочеться щось робити, все, як кажуть, з рук валиться.
Ми живемо в прекрасному світі. Навколишній світ - це світ природи та світ, створений працею людини. Але найголовніша прикраса Землі - це людина. Розумна, добра, працьовита. І якщо всі люди будуть такими, тоді вони зможуть зберегти та зробити ще кращим нашу планету. Ми живемо для того, щоб залишити про себе пам'ять. Наша пам'ять - це наші добрі справи та вчинки, це наше духовне багатство. А духовне багатство особистості складається насамперед з поваги до праці, завдяки якому створено все прекрасне на Землі.
Моя розповідь буде про птахів, точніше, про одного з них. Я розкажу про дятла. Одного разу я поїхав до родичів у село. Там я гуляв у їхньому саду, великому та старому.
І ось, під час моєї прогулки, я почув голосне: “Тук-тук!” . А потім пролунало чітке рипіння дверей: “Тр-р-р!”. Немовби хтось постукав, і для нього самі відчинилася старі та незмащені дер'евяні двері. Але у садку навколо мене ніяких дверей, звісно, не було! Я почав здивовано озиратися, а тим часом звук пролунав ще раз, над самою моєю головою.
Аж тоді я побачив, як щось червоне майнуло на стовбурі дерева. Я здогадався, що це дятел. У тіні старої розлогої яблуні спочатку можна було помітити тільки червоний капелюшок птаха. Чорно-біле пір'я дятла я побачив пізніше, коли очи звикли до тіні.
Бачити дятла перший раз у житті для мене було так несподівано! До того ж на старому стовбурі дятел виглядав дуже нарядно. Відтак, я аж завмер на місці від подиву та захоплення.
Птах-трудівник старанно перебирався по стовбуру то сюди, то туди. Довгим дзьобом він стукав по дереву та прислухався. А відчувши шкідника, що сховався під корою, встромляв у дерево дзьоба та видавав своє фірмове: “Тр-р-р!”. Побачивши мене, дятел кумедно повертів голівкою в червоній шапочці, трохи почекав. Оскільки я не намагався вилізти на його дерево, цей працьовитий птах спокійно продовжив свою справу.
Я довго гав за дятелом, аж поки він перелітів на інше старе дерево. У високій густій кроні абрикоси його вже не стало видно. Але я ще довго чув: дятел продовжував працювати.
Оригинал http://ycilka.net/tvir.php?id=123#ixzz4RSjvZAE4