Складносурядним є речення:
А. Труби мінометів уже розпеклись так, що не можна було торкнутись рукою.
Б. Привчав мене батько трудитись до поту, а мати - любити пісні.
В. Мати - це вічне одкровення, вічна радість природи, сталь і ніжність поезії життя.
Г. Краю мій рідний, краю! Багато по тобі пройшло-потопталося літ і віків. Д. Чи доводилось вам чути, як чайка кигиче?
2. Складносурядним є речення:
А .Вода ума не мутить та й голови не смутить.
Б. Про землю піклуйся - золотим зерном милуйся.
В. Тарас Шевченко ще змалку купався у тих віршах невідомих поетів, що звуть їх народними піснями.
Г Прожектор небо розсікає, і золоті аерозграї в його промінні мерехтять. Д. Усім найкращим, що є в моїй душі, завдячую рідній батьківській хаті.
Складносурядним є речення:
А. Так по зимі приходять весни і по грозі сіяє синь.
Б. Навколо стояла така тиша, що чути було золотий дзвін переджнивності. В. Треба слову радощів додати, щоб уміло душу звеселять.
Г. Матері все життя дивляться нам услід, вирядивши в люди.
Д. У всіх людей одна є спільна мова - братерська любов.
Тире потрібно поставити між частинами складносурядного речення (розділові знаки пропущено):
А. Людина створила культуру (?) а культура - людину.
Б. Підбилися в зеніт Волосожари (?) і каже казку зірка до зорі.
В. На лугах вже скошено траву (?) і літо буйне в береги ввійшло.
Г. Дощ пройшов (?) і Київ зеленіє.
Д. Слова - полова (?) але огонь в одежі слова - безсмертна, чудотворна фея, правдива іскра Прометея.
Пунктуаційну помилку допущено в рядку:
А. Старість треба приймати як дар долі, як прихід того передзим’я, коли іній паде на луки і дерева, і коли небо хилиться до гір обважнілими горизонтами зі своєю красою, зі своїми потаємними чарами...
Б. Народе мій! Чим я тобі віддячу за все, що дав мені, чого навчив?
В. Все, що я вмію, все, що в серці маю, тобі, народе мій, тобі, тобі віддам. Г.Як заболить чуже, як запече холод, як затремтять струни твоєї душі від чуйності, - ти – людина.
Д. Хіба коли в житті забудеться, хіба забудеться коли - все, що збувається, що збудеться, що ми своїм трудом взяли.
Складна синтаксична конструкція з різними типами зв’язку (сурядним, підрядним і безсполучниковим) у рядку:
А. Іди, іди, дощику, упади, щоб плодами наливалися сади, щоб родило і у полі, і в дворі, щоб співалось од зорі і до зорі (І. Нехода).
Б. Степан стояв коло поруччя на палубі, мимоволі пірнаючи очима в ту далечінь, і мірні удари лопастей пароплавного колеса, глухі капітанові слова коло рупора відбивали снагу його думок (В. Підмогильний).
В. О мово вкраїнська! Ти - вода з кринички, над якою гнуться верби.
Г. На болоті спала зграя лебедина, вічна ніч чорніла, і стояв туман... (Олександр Олесь)
Д. Не так думав Петро: він зараз здогадавсь, що Череваниха б’є на якогось іншого зятя, да й сама Леся їм гордує (П. Куліш).
2) Є вічне щастя на природі, немає щастя для міської людини.
3) Невідомо звідки налетіли птахи, заколисалися ранкові гілки.
4) У селі люди дві години копають, крешуть каміння, потім роблять короткий перепочинок.
5) Кажуть: весна приносить щастя й радість, літо - життєву легкість.
6) Любіть красу мови жайворонка, звучання слів і запах слів: це квітка ніжна і чудова батьківська береза.