Виконайте стилістичний розбір тексту.
"перший теоретик лінгвістики"
олександр опанасович потебня народився у селі гаврилівці роменського повіту полтавської губернії. 1856 року закінчив хар ківський університет, пізніше
там викладав, від 1875 року — про фесор, 1877 — членкореспондент імператорської академії наук. як науковець о. о. потебня перебував під впливом ідей в. фон гумбольдта, однак переосмислив їх у психологічному дусі. ба гато займався
вивченням співвідношення мислення та мови, у тому числі в історичному аспекті, виявляючи історичні зміни в мисленні народу. займаючись питаннями лексикографії та морфології, увів у російську граматичну традицію низку
термінів та понятійних протиставлень. так, він запропонував розрізняти «майбутнє» та «теперішнє» значення слова. о. о. потебня відо мий також своєю теорією внутрішньої форми слова, у якій кон кретизував ідеї гумбольдта.
саме завдяки трактуванню потебні «внутрішня форма слова» стала загальноприйнятим терміном. одним із перших о. о. потебня вивчав проблеми поетичної мови та зв’язку її з мисленням, поставивши питання про мистецтво як
особливий б пізнання світу. створив
українську школу лінгвістики, вивчав українську мову та фольклор. ідеї потебні мали великий вплив на лінгвістів хх століття. (з календаря )
Ніхто не буде сперечатися з тим, що доброта і чуйність - дуже хороші людські якості. Всім подобається спілкуватися з добрими і чуйними людьми. І навпаки: зі злими і черствими людьми спілкуватися ніхто не хоче, тому зазвичай у них немає друзів. Хто ж захоче дружити зі злим людиною?
А ось якщо людина добра і чуйна, тоді у нього завжди буде багато друзів. Всі будуть любити таку людину. Якщо раптом у нього з'явиться якась проблема, друзі завжди до Тому що добра людина і сам друзів виручав. А ще кажуть, що добрі люди відрізняються міцним здоров'ям, тому що часто посміхаються і не зляться через дрібниці. Так що якщо хочеш бути здоровий і щасливий - будь добрим і чуйним!
Києво-Печерська лавра була заснована близька тисячі років тому. Тисячі людей приїздять сюди, щоб подивитись не тільки на цей дивовижний витвір мистецтва, але й насправді святе місце.
Початок розвитку цієї народної святині дали два православні монахи. Вони почали рити у землі печери, щоб жити там, майже не спілкуючись із зовнішнім світом. Таким чином, вони намагались найбільше з'єднатися з Богом. До них приєднувалось дедалі більше людей, і згодом ці печери перетворилися на великий монастир.
Монастир ставав все могутнішим і мав велике значення у релігійному житті слов'янського народу. Згодом монахи почали будувати різні релігійні споруди зовні, які потім переросли у великий, оточений кам'яною стіною комплекс із багатьма храмами. Тому зараз Києво-Печерська лавра поділяється на печери та наземну частину монастиря. Доречно було б додати, що лавра здобула таку назву через печери, які є її основою, та стала лаврою не миттєво, а упродовж багатьох століть, бо лаврою у ті часи були тільки наймогутніші монастирі. Взагалі на території України у ті часи існувало лише три такі лаври і Однією з них була Києво-Печерська.