решить лучший ответ! "А Воробьёв стекло не выбивал". Привести примеры отрывков текста, где представлен тип речи повествование, рассуждение. Описать развитие действия в произведении. УМОЛЯЮ
Петр гринев - главный герой рассказа. ему 17 лет он дворянин, только что поступивший на военную службу. одно из основных качеств гринева – искренность. он искренен с героями романа и с читателями. рассказывая и своей жизни, он не стремился приукрасить ее. на кануне дуэли со швабриным, он взволнован и не скрывает этого: «признаюсь, я не имел того хладнокровия, которым хвалятся почти всегда те, которые находились в моем положении». также прямо и просто говорит он и своем состоянии перед беседой с пугачевым в день захвата им белогорской крепости: «читатель легко может себе представить, что я не был совершенно хладнокровен». гринев не скрывает и отрицательных поступков (случай в трактире, во время бурана, в разговоре с оренбургским генералом). грубые ошибки искупаются его раскаянием (случай с савельчем). дума гринева еще не очерствела на военной службе, некоторые он сохранил до конца жизни. он содрогнулся при виде изуродованного башкира, захваченного при распространении пугачевских листовок. сильное впечатление производит на него пение пугачевцев: «невозможно рассказать, какое действие произвела на меня эта простая песня о виселице, распеваемая людьми, обреченными виселицею. их грозные лица, стройные голоса, унылое выражение, которое придавали они словам и без того выразительным, - все потрясало меня каким-то поэтическим ужасом». гринев не был трусом. он без колебания принимает вызов на дуэль. он один из немногих выступает на защиту белогорской крепости, когда, не смотря на команду коменданта, «оробелый гарнизон не двигается с места». он возвращается за отставшим савельичем. эти поступки также характеризуют гринева, как человека, способного любить. гринев не злопамятен, он искренне мирится с швабриным. ему не свойственно злорадство. уезжая из белогорской крепости, с освобожденной по приказу пугачева машей, он видит швабрина и отворачивается, не желая «торжествовать над униженным врагом». отличительная черта гринева – привычка платить добром за добро умением быть . отдает пугачеву свой тулуп, за спасение маши.
Найбільша цінність держави, її сила – це народ, а народ – це і є сила. Згуртований народ – це непробивна, нездоланна міць. А єдність всіх людей в боротьбі за праве діло – це ще більше могуття, яке не можливо здолати.
Саме згуртовану боротьбу за добро, мир і спокій простого народу можна гати в історичній повісті Івана Франка “Захар Беркут”. Там розповідається про мешканців села Тухля, які згуртовано та відважно відбивали набіги монголо-татар, котрі нападали несподівано і жорстоко, руйнували помешкання, знущалися з людей,
залишали після себе страшну розруху. Люди не могли протистояти цим набігам самостійно, тому вони об’єдналися.
Порадившись, оцінювали ситуацію, могли розрахувати свої сили таким чином, щоб дати відсіч нападникам. Тут ми бачимо як тухольці злагоджено виконують накази мудрих сільських старійшин. Також вартий уваги епізод, коли люди перегороджували річку, гуртом носили мул, гілля, валили дерева, працювали усі – від малого до старого. Цей твір Івана Франка має історичне підгрунтя. Автор доводить, що сила народу в його єдності.
Недарма ж в нас говорять, що гуртом і батька легше бити. Навіть у найскрутніших
ситуаціях, таких, які описані в творі “Захар Беркут”, коли людям загрожує цілковита руйнація та навіть смерть, єдність людей може їх врятувати.
Особливо актуальним цей твір є сьогодні, в час, коли довкола нас відбуваються події, несумісні з поняттям незалежності та свободи. Саме в цей складний для нашої держави період, варто бути як ніколи згуртованими та єдиними в своїх намірах та єдиній меті.
Найбільша цінність держави, її сила – це народ, а народ – це і є сила. Згуртований народ – це непробивна, нездоланна міць. А єдність всіх людей в боротьбі за праве діло – це ще більше могуття, яке не можливо здолати.
Саме згуртовану боротьбу за добро, мир і спокій простого народу можна гати в історичній повісті Івана Франка “Захар Беркут”. Там розповідається про мешканців села Тухля, які згуртовано та відважно відбивали набіги монголо-татар, котрі нападали несподівано і жорстоко, руйнували помешкання, знущалися з людей,
залишали після себе страшну розруху. Люди не могли протистояти цим набігам самостійно, тому вони об’єдналися.
Порадившись, оцінювали ситуацію, могли розрахувати свої сили таким чином, щоб дати відсіч нападникам. Тут ми бачимо як тухольці злагоджено виконують накази мудрих сільських старійшин. Також вартий уваги епізод, коли люди перегороджували річку, гуртом носили мул, гілля, валили дерева, працювали усі – від малого до старого. Цей твір Івана Франка має історичне підгрунтя. Автор доводить, що сила народу в його єдності.
Недарма ж в нас говорять, що гуртом і батька легше бити. Навіть у найскрутніших
ситуаціях, таких, які описані в творі “Захар Беркут”, коли людям загрожує цілковита руйнація та навіть смерть, єдність людей може їх врятувати.
Особливо актуальним цей твір є сьогодні, в час, коли довкола нас відбуваються події, несумісні з поняттям незалежності та свободи. Саме в цей складний для нашої держави період, варто бути як ніколи згуртованими та єдиними в своїх намірах та єдиній меті.
Объяснение: