Прочитати. Прямим чи непрямим є порядок слів у реченнях? Свою думку обгрунтувати. Прочитати, виділивши голосом слова, на які падає логічний наголос.
1. Сивий день присяде на кургані. Сивий вік несе свою луну. Рідні щогли гнуться в океані, пливучи в далеку
чужину. (А.Малишко.) Ставало важче веслами гребти. Порогів дев'ять шлях перетинали. (О.Омельченко.) На
розкриллі землі десь ясні кораблі пропливають у даль невідому. (М.Гриценко.) В людині поміщається
вселенна. (Д.Павличко.) Дарує природа чудову погоду. (П.Перебийніс.)
ІІ. Пишні дерева мовчали строго. Кволі верби віяли весною. Вітер грав у свій пустинний ріг. (М.Рильський.)
Зорює ніч над степом голубим. (М.Гриценко.) Билина підкотиться з поля, ріка засиніє до дна. (А.Малишко.)
Їжачиськом сонце золотаве заповзає в темну гущину. (1.Доценко.)
когда она придает словам значение предельной степени действия, превосходящего какую-либо меру, или высшей степени качества: превозносить, превышать, преувеличивать, превосходить, преуспевать; превосходный, прехорошенький, премилый, премило;
когда она имеет значение приставки пере-: преградить (перегородить), превратить, прекратить, предание (передать), преступить (переступить), превратный (перевернутый), преемник (перенимать).
2. Приставка ПРИ- придает словам значения:
пространственной близости, смежности: приморский, Приамурье, прибрежье, пристанционный, приусадебный;
прибавления, приближения, присоединения: приклонить, пригнать, привести, привязать, примерзнуть, пристегнуть;
неполноты действия: привянуть, приоткрыть, прилечь, приспустить, приутихнуть;
доведения действия до конца, до определенного результата: приискать, прикончить, приглушить (заглушить совсем), приучить, придумать, прирезать;
совершения действия в собственных интересах, усиленного проявления действия: приглядеться, прикарманить, приманить, принарядиться, припрятать, присвоить, прислушаться;
сопутствующего действия: припевать, присвистывать, пританцовывать.
Бачите, друзі, дрібними горошинами сипле з неба невгамовний дощик. Тополя поруч з ганком скуйовдилася від вітру і показує срібний виворіт своїх ще не відлетілих за вітром листків. Чи не здається вам, шановні, що цей дощ назавжди. Але погляньте вгору: там крізь невеликий отвір в хмарах вже поспішає на землю сонячний промінь. І чудовий сонячний блиск вже заграв над клумбою з квітучими трояндами, над парковими доріжками, міськими вулицями і провулками. А день-то, виявляється, зовсім ще літній! Рано сумувати про наступні холоди. Ходімте, милі мої, до лісу, наберемо грибів, попрощаймося з горихвістками, що відлітають в далеку Палестину, а ще - з дроздами, шпаками і зозулями. Вони принесуть нам на крилах наступну весну.